EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg hadde jobbet den dagen, på en karibisk restaurant.
Det var en varm dag. Regnet pøste ned.
David og jeg gikk ut etter jobben.
Til en lokal klubb. Jeg husker ikke hva den het.
Vi møtte Susan Harper der.
Hun ba oss med hjem. Jeg tror hun hadde bofeller,
men det var ingen der.
- Vi gikk opp på rommet hennes. - Alle tre?
Ja.
Hva skjedde?
Hun og David hadde sex.
Og du?
Jeg så på.
Hva slags sex?
Normal sex.
Hva skjedde etter det?
David dro.
Han skulle få tak i mer å drikke.
Lot oss være der sammen.
Fortsett.
Vi...
Jeg spurte om hun ville prøve noe litt annerledes.
Hva da?
En sexlek.
Det som skjedde, var et uhell.
Samtykket hun?
Ja.
Så hvorfor ble denne David Alvarez kjent skyldig
hvis han ikke var til stede?
Og hvorfor overlagt drap?
Det er komplisert.
Fant David Alvarez et sted å kjøpe alkohol?
Vet ikke. Han kom ikke tilbake.
Kan jeg få litt vann?
Har du...
husket mer når det gjelder de andre tiltalepunktene?
Nei.
Det tar seg ille ut om du slutter å svare nå.
Bare vær forsiktig med hva du sier.
Så på det tidspunktet var du alene med Susan Harper?
Ja.
Hva skjedde så?
Jeg foreslo at hun kunne prøve noe litt mer spennende
enn sexen hun hadde hatt med David.
Hva da?
Jeg hadde eksperimentert.
Med?
Bevis 132.
Jeg har aldri sett dem før.
- Innrømmer du at det er deg? - Det gjør han ikke.
AVHØRSROM 2 KAMERA 2
Eksperimentering med kvelning,
var det slik adferd du involverte Susan Harper i?
Jeg råder deg til ikke å svare på det spørsmålet.
Ja.
Hvordan?
Vær spesifikk.
Hodet hennes i en plastpose.
Knyttet rundt halsen?
Nei, bare en tynn plastpose.
Bandt du hendene hennes?
Nei, hun hadde hendene fri.
Var det ditt forslag å bruke posen?
- Ja. - Hvorfor?
Samme grunn som på bildene.
For å føle kontroll, føle at man mister kontroll,
føle makt...
føle seg svak, redd...
- føle tillit. - Skulle du ta den av?
Hun skulle gjøre det.
Ved klimaks, ta av posen...
Det fyller hjernen med oksygenmettet blod, fører til en euforisk følelse.
Eller død.
- Ja, dessverre. - Dessverre?
Forsto hun farene ved slik adferd?
- Jeg tror det. - Forklarte du det?
Det husker jeg ikke.
Hvorfor fjernet du ikke posen for henne
hvis hun mistet bevisstheten? Så du ikke at hun ble kvalt?
Jeg så ikke på henne.
Jeg ga henne munnsex.
Vi hadde drukket, tatt kokain. Kanskje det var derfor hun døde.
Og likevel soner David Alvarez, som ikke var til stede,
en livstidsdom for drapet.
Hans valg.
Hvorfor valgte han det, tror du?
Vet ikke. Dere må spørre ham.
Hva gjorde du da du så hva som hadde skjedd?
Tilkalte du ambulanse? Politiet?
- Nei. - Hvorfor ikke?
- Tanken slo meg ikke. - Hva gjorde du?
Jeg gjorde rent.
Forklarer det vaskebaljen ved sengen?
Ja.
Jeg hentet vann og vasket henne.
Tømte det ut i badekaret.
Jeg hadde tenkt å sette den på kjøkkenet.
Må ha glemt det.
Hvilken farge hadde baljen?
Grønn, tror jeg.
Så du lot henne bare ligge der på rommet, på sengen?
- Ja. - Hva gjorde du så?
- Jeg gikk rundt i gatene. - Og etter det?
Forlot London. Jeg dro tilbake til Belfast.
- Og det var da du ble Paul Spector? - Ja.
Var du i kontakt med David Alvarez?
- Nei. - Aldri?
Nei.
Jeg spør igjen.
Hvorfor påtok han seg skylden, tror du?
Han må ha følt at han gjorde det rette.
Men hvorfor skulle han mene...
at det å påta seg skylden var det rette?
Ja, si det.
Han sa han følte han skyldte deg det.
Hun snakker.
Han sa han følte at han skyldte deg mye, fordi du beskyttet ham som barn.
Gjorde jeg det?
Du sa at fader Jensen ikke misbrukte deg på Gortnacul.
Du sa du gjorde deg frastøtende så han ikke ville røre deg.
Det husker jeg ikke.
Jeg husker ikke å ha snakket med deg før.
Men alle guttene der ble misbrukt på en eller annen måte.
Ingen slapp unna.
Faktisk...
så ble enkelte gutter valgt ut til spesialbehandling.
Og du...
var en av fader Jensens favoritter.
Han hadde til og med et kallenavn på deg.
Han kalte deg "Kjekken".
Han valgte deg som favoritt i et helt år.
Da du skulle velge etterfølgeren din, så du rett forbi David Alvarez.
Du valgte en annen gutt.
Og det var han evig takknemlig for.
I det minste helt til det viste seg
at vennen han beskyttet etter en tragisk dødsulykke...
egentlig var en venn som på det tidspunktet
var i starten av en karriere som seriemorder.
Kutt ut spillet, Peter.
Vedkjenn deg tilståelsen.
Ha mot til å innrømme at du husker alt.
Du husker alt sammen.
Jeg beklager, men du skader min klients sak med hensikt.
Jeg vil ha dette fjernet fra avskriften.
Var du ikke redd for at politiet ville komme etter deg?
Etter Peter Baldwin, mener du?
Uten fast bopel i London?
Nei, det var jeg ikke.
Et år senere var jeg Paul Spector, bodde i Belfast,
og skulle snart bli ektemann og far.
For å være ærlig tenkte jeg ikke mye på Alvarez og Susan Harper.
Vet du...
Jeg har blitt fortalt mye om Paul Spector siden jeg ble skutt.
Først ble jeg forferdet.
Men jeg må innrømme...
at litt etter litt...
har han begynt å fascinere meg...
Paul, hold deg til fakta rundt Susan Harpers dødsfall,
og unngå spekulasjon om ting du ikke kan huske.
Spekulasjon fascinerer meg.
Jeg blir fortalt at jeg la Sarah Kays undertøy
på sengen hennes, formet som kroppen hennes.
Jeg pleide å gjøre det som barn.
Legge mors klær på sengen hennes,
formet som henne, forestille meg at hun var der.
Det tente meg.
Da jeg var litt eldre, 12, 13...
skaffet jeg kvinneundertøy så ofte jeg kunne.
Jeg brukte det til å onanere.
Er det perverst?
Var det starten på noe som brakte meg hit?
Eller var det tidligere?
Gortnacul?
Eller enda tidligere, da moren min døde?
Jeg vil vite det.
Jeg vil kjenne mitt sanne jeg.
Så ikke bruk hukommelsestapet som en maske.
Vi bruker alle en eller annen slags maske.
I hvert fall du.
Det er minner...
Tanker som føles som minner...
som begynner å komme tilbake.
Dette avhøret har forlatt det angitte temaet.
Og det er en stemme.
En stemme som sier: "Vi mister ham."
Så...
det må ha vært minst én som brydde seg om jeg overlevde eller ikke.
Det var meg.
Det var min stemme.
Og jeg brydde meg.
Jeg syntes døden ville være for lett for deg.
For enkel utvei.
Og jeg ville ikke at du skulle lure systemet.
Det vil jeg fortsatt ikke.
Jeg vil du skal straffes for forbrytelsene dine.
Rose Stagg hadde rett om deg.
Hun gjennomskuet deg,
det barnslige behovet for et trollbundet og fascinert publikum.
Du vil bare bli lagt merke til.
Være midtpunktet, få spesialbehandling,
sette spor etter deg.
Men det er bare en opptreden.
Alt sammen.
En opptreden for meg, for advokaten din...
legene, sykepleieren...
psykiateren, til og med familien din.
Alt sammen er bare...
en eneste stor opptreden...
som beskyttelse...
mot ditt svarte hull av et hjerte.
Men vet du hva, Paul?
Det er på tide å bli voksen.
Det er på tide å ta ansvar for det du har gjort.
La oss få en slutt på dette patetiske spillet.
Jeg insisterer på en pause nå.
Jeg trenger tid med min klient for å lage en skriftlig erklæring
angående Susan Harpers dødsfall, som han skal lese.
Avhøret tar en pause klokken 15.47,
slik at Paul Spector kan rådføre seg med sin advokat.
Hent vakten.
Morder!
Slipp meg!
Ikke rør meg! Hører du?
Ikke rør meg!
Har du drukket?
Du, følg Mr. Healy ut herfra.
Hvor er den jævla ambulansen?
Det går bra.
Kjør.
Kjør!
Jeg skjelver.
- Hvor mye så du? - Skjermen ble svart.
Angrepet på Gibson...
Det stanset ikke der.
For en avslutning på det hele.
Hva mener du?
Vi kan ikke representere ham nå.
Hvorfor ikke?
Jeg har aldri sett slik vold før.
Hva var det vi nettopp så? Nøyaktig det du beskrev.
Besettelse med hverandre.
Hvordan "slemme Paul" viser seg under press.
Hvis Larson ikke finner tegn på dissosiativ lidelse,
spaltet personlighet, så finner vi en psykiater som gjør det.
Vi spiller utilregnelighetskortet, eller om nødvendig "skyldig, men sinnssyk".
Jeg kan ikke, Sean. Jeg kan ikke være i samme rom som ham.
Jeg skjønner det. Du beundrer henne. Du vil bli som henne.
Men hvis du ikke kan konsentrere deg om den tiltalte,
- burde du ikke være forsvarsadvokat. - Greit.
- Hva? - Du får klare deg selv.
Gap opp.
Bit sammen.
- Gjør det vondt? - Nei.
Ingen knasing. Synsproblemer?
Nei.
Jeg tror du har et lite kinnbeinsbrudd.
Du må spise myk mat i to ukers tid.
Det blødde kraftig, men kuttet er lite. Trenger kanskje et par sting.
Vask såret med vanlig saltløsning, så skal jeg ta en titt.
Kan du legge deg ned?
- Smerter? - Litt.
Skal jeg sjekke urinen for blod?
Ja takk.
Jeg vil legge deg inn til observasjon i natt.
Det er ikke nødvendig.
Ikke vær redd, det blir bare til i morgen.
Jeg kommer tilbake for å sy øyebrynet.
Jeg ville se til deg før jeg dro.
Hva er klokken?
Litt over to.
Dette er min niende natt på rad. Jeg har vært på vakt i 17 timer.
Snart for gammel for dette.
Du er sikkert glad jeg reddet livet hans.
Hvordan går det med Tom Anderson?
Han brakk armen.
De dro bena tilbake på plass.
- Herregud. - Han blir sendt hjem med armen i gips.
Siden det er mindre fare for posttraumatisk stress
hvis du ikke sover etter en fæl opplevelse, så kanskje jeg burde...
holde deg våken litt lenger.
Har du ikke et hjem å dra til?
Jo. Kone og fem barn.
Fra en datter på 12 til en sønn på sju måneder.
Hvis jeg drar hjem nå...
blir det bleieskift og klokken fire-matingen.
Kan like gjerne sitte litt her hos deg.
Jeg kan stille deg spørsmål.
Ja vel?
Ja.
Kom igjen.
Liker du blomster?
Selvsagt.
Spiller du noe instrument?
Jeg spilte fiolin som barn.
Har du vært lykkelig?
I så fall: Når?
Da jeg var barn...
før faren min døde.
Har du noen ekte venner?
Noen. Ja.
Har du noen gang ønsket at noen var død?
Ja.
Er du god til å svømme?
Veldig.
Er menn eller kvinner sterkest, tror du?
- Hva tror du? - Kvinner, uten tvil.
Det er på tide at dere tar over.
Det kommer jo til å skje, så hvorfor ikke gjøre det snart?
Hva er yndlingsårstiden din?
Våren.
Har Mr. Spector vært en fare for seg selv eller andre denne uken?
Det har ikke vært flere regelbrudd siden han kom tilbake.
Noe mer fra prøveresultatene?
Har du funnet noen uoverensstemmelser?
Nei,
og det er ikke overraskende, med tanke på kompetansen hans.
Jeg vet det er i din natur
å mene det ligger usynlige, ubevisste prosesser bak hukommelsestapet,
og få leger ville ta sjansen på
å konkludere skriftlig at noen simulerer, men, med all respekt,
det er det jeg synes du bør gjøre.
Gjør du?
CT med og uten kontrastvæske var normal.
MR av hjernen og ryggmargen ga normale resultater.
Det er ingen tegn på hjerneskade
i nevrologiske undersøkelser eller nevroradiologi.
Gitt hans tidligere løgner og alt han har å vinne
på å overdrive og fabrikkere symptomer, må hukommelsestapet være simulert.
Han har bevist hvor farlig han er.
Det må være falskt.
Det er ikke meg.
Hva?
Jeg ser på kroppen min, og det er ikke meg.
Det tar bare en stund å venne seg til det.
- Ta dette. - Takk.
Vi har fått en rapport fra ungdomsanstalten.
Katie Benedetto har begått selvskading.
Hvordan?
Skåret seg med en beinbit.
Hva?
De tror hun må ha funnet den i maten.
Herregud.
Har du noen lykkelige minner fra noen del av livet ditt?
Jeg pleide å tenke at det var et svart hull inni meg...
som aldri kunne fylles.
Så fikk jeg en datter.
Jeg husker første gang jeg skulle legge henne.
Jeg sto med henne i armene...
vugget henne.
Jeg så på henne hele tiden. Hun så opp på meg.
Jeg begynte å føle at hun stolte på meg...
at hun følte seg trygg.
Det må hun ha gjort, for øynene hennes gled igjen...
litt etter litt...
og så sov hun.
Det er et godt minne.
Hvorfor angrep du Stella Gibson?
Hvorfor brakk du armen til den unge mannen?
Det er en synlig og en usynlig verden.
Det er derfor folk blir skadet.
Tror du jeg kan behandles?
Naturligvis.
Kureres?
Det er noe annet.
Hva ville du gjort for meg om jeg var pasienten din?
Prøvd å få deg til å være oppmerksom på ting som de virkelig er.
Fremmet klare tanker og åpenhjertighet.
Prøvd å utvikle din evne
til å oppleve en følelse uten å handle ut fra den.
Prøvd å gjøre deg i stand til å se forskjellen på tanker og virkelighet.
Du er sikkert en god far.
Hva mener du med "god far"?
En som er til stede...
er der for barna.
Har noen fortalt deg
at det hender man har mareritt man ikke kan huske?
Har mamma eller pappa fortalt deg det?
Ja, mamma tok meg med til legen en gang.
Har du hatt mareritt mens du har bodd hos Joan og Stephen?
Tror ikke det.
Det har hun ikke. Hun har sovet godt.
Pappa sa at han hadde mareritt som mine på barnehjemmet.
Gjorde han det?
Sa han hva han drømte om?
Skremmende ting.
Hva synes du om faren din nå, Olivia?
Jeg er glad i ham...
Men?
Jeg tror ikke jeg vil besøke ham på en stund.
Hvor lenge er det til du besøker ham?
Kanskje når jeg blir voksen. Eller hvis jeg får barn.
Hvis jeg får barn, så kanskje jeg tar henne med til ham.
Hva skjedde med ansiktet ditt?
Jeg havnet i en bilulykke.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Paul Spector angrep meg.
Jeg har sånne merker.
Vis meg.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
De er på lårene og under føttene mine.
Jeg ville ikke at noen skulle vite det eller se dem.
De var private.
Hvorfor gjorde du det?
Av samme grunn som deg, tror jeg.
Hva er det?
Sinne.
Hva hadde du å være sint for?
Faren min.
Hvorfor?
Han døde.
Hvordan?
Han var syk.
Hvor gammel var du?
Fjorten.
Faren min tok livet sitt.
Jeg trodde det var en ulykke.
Han valgte å kjøre motorsykkel.
Selv om jeg var redd for ham hver gang...
hver kveld han kom sent hjem.
Han var mer glad i sykkelen enn i meg.
Elsket farten høyere enn sin eneste datter.
Det kaller jeg ikke en ulykke.
Er det derfor du kaster bort livet ditt?
Du vet at du ikke får ham tilbake...
samme hvor hardt du prøver.
"Det var en gang en mann
Som sådde frø på alt sitt land
Men da de spirte, hvert et frø
Var det som en hage full av snø
Da all snøen smeltet bort
Var det som et skip uten port
Da skipet vendte brått og tvert
Var det som en fugl uten stjert
Da fuglen lettet for å fly
Var det som en ørn mot sky
Og da skyen drønnet som aldri før
Var det som en løve ved min dør
Da døren knakte høyt og stygt
Var det ikke lenger trygt
Og da jeg følte slagets smerte
Var det som en kniv i mitt hjerte
Og da mitt hjerte smerten bød
Var det død, og død
Og mere død!"
VAR DET DØD OG DØD OG MERE DØD
Du må gjøre meg en tjeneste.
Jeg vet at alt føles skittent, forurenset,
men det er det ikke.
Vi har alle stemmer i hodet som sier at vi er en skuffelse,
som sier at arbeidet vårt er ubetydelig...
at det ikke er bra nok, det tar for lang tid, er for vanskelig.
Men når det blir tøft...
trenger vi tøffe drømmer.
Men ekte drømmer, ikke løgner.
Ikke noe falskt, som Paul.
Du må kjempe for deg selv, Katie.
For akkurat nå...
er du i fare.
- Hva er dette? - Sjokoladen din.
Jeg vil ikke ha den. Jeg vil ha den han har.
Du har diabetes. Det er spesialsjokoladen din.
Jeg liker den ikke. Jeg vil ha den han har.
Denne smaker hundesjokolade. Jeg vil ikke spise den.
- Det er den eller ingenting. - Da vil jeg ha tilbake pengene.
Jeg brukte pengene dine på det du ba om.
Jeg vil ha tilbake pengene!
Mark, ro deg ned.
Jeg spiser ikke den dritten. Jeg nekter!
Ro deg ned, Mark, ellers må vi bruke tvang.
Hva sa du? Kalte du meg homoseksuell?
- Jeg kalte deg ikke noe! - Kalte meg homoseksuell!
Mark, ro deg ned, nå.
Alle trenger kjærlighet, og alle trenger omsorg.
Det er for mye død og ødeleggelse.
Men venner som er glad i deg, burde...
varme deg som solen.
Få deg til å føle deg vel...
ikke få deg til å stivne i deres forakt og hat.
Sinne ødelegger troen vår på at det kan hende oss noe godt.
Paul er ødelagt av sinne...
raseri.
Og du...
du skadet en venn...
for å imponere ham.
Men han bryr seg ikke.
Han vet ikke at du eksisterer.
Kom igjen, kom igjen.
Hodet hans. Forsiktig med hodet hans!
Kom igjen!
Gå, gå! Døren!
Dra til helvete!
Det stemmer. Dra til helvete, alle sammen!
Dra til helvete!
Du og jeg var så høyt elsket...
selv om fedrene våre ikke kunne bli værende.
Kanskje begge trenger noen som holder rundt oss mens vi sørger...
men det må være noen som kan føle med oss i smerten...
ikke fryde seg over den.
Ikke noen som vil svikte oss.
Herregud. Tilkall ambulanse!
Tilkall ambulanse! Hvor er Spector?
Hvor er Spector?
Sjekk behandlingsrommet, nedtrappingsrommet!
Sjekk kjøkkenet!
Faen!
Baileys rom!
Herregud.
Få ham ned.
Fort. Forsiktig med hodet.
Ta beltet.
Paul.
Beklager.
Gibson.
Ok.
Hva er det?
- Jeg må dra. - Hva har hendt?
Det kan jeg ikke si, beklager.
Er det Paul?
Ha det, Katie.
Herregud, dr. Larson...
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Paul Spector, som var tiltalt for fire drap i Belfast-området,
ble i går kveld funnet død på et rom på Foyle-klinikken,
der han var til psykiatrisk vurdering.
Det er startet granskning av hvordan han døde
mens han var under observasjon på nivå to.
Den 32 år gamle Spector ble funnet død klokken 21.31.
Det ble gjort gjenopplivningsforsøk, men han ble erklært død klokken 21.51.
Overlegen på Foyle-klinikken ble også skadet i episoden.
Han er innlagt på sykehus, og tilstanden er stabil.
Skadene anses ikke som livstruende.
En annen pasient, 29 år gamle Mark Bailey, ble drept.
Familien er varslet.
Dødsfallet granskes.
Jeg kan bekrefte at politiet ikke har andre mistenkte
for drapene på Fiona Gallagher, Sarah Kay,
Alice Parker Monroe eller Joseph Brawley.
Det vil gjennomføres en rettslig undersøkelse i hvert av dødsfallene.
Politiførstebetjent Eastwood får ansvaret for å forberede dette.
I lys av den siste tids hendelser, og fra og med i dag...
trekker jeg meg fra stillingen som leder for Operation Musicman.
Politimesteren har også godtatt min oppsigelse.
Jeg vil gjerne benytte muligheten
til å takke politioverbetjent Gibson for hennes store innsats,
pliktfølelse og ledelse i etterforskningen.
Takk.
Jeg er lei for det.
Ha det bra, Dani.
Du også.
"I gamle dager, da det fortsatt hjalp å ønske seg noe,
levde det en konge med vakre døtre.
Men den yngste var så vakker
at selv solen, som har sett så mye,
undret seg hver gang den skinte på ansiktet hennes.
Like ved kongens slott lå en stor, mørk skog.
Og i den skogen, under en gammel lind, var det en brønn.
Når dagen var som varmest, gikk prinsessen ut i skogen
og satt på kanten av den kjølige brønnen.
For å slå tiden i hjel tok hun med en ball av gull,
kastet den opp i luften og tok imot.
Den var yndlingsleken hennes."
Takk.
Takk. Ha det.
"Der hun lå i sengen, kom han til henne og sa:
'Jeg er trøtt og vil sove så godt som du gjør.
Løft meg opp, ellers sladrer jeg til faren din.'
Men da ble hun rasende og kastet ham mot veggen så hardt hun bare kunne.
'Nå får du fred, din ekle frosk!'"
Hun skulle kysse ham, ikke kaste ham mot veggen.
Det er Disney.
Dette er den virkelige historien.
"Men da han falt ned...
var han ikke en frosk...
men en prins...
med vakre og snille øyne."
DEN SOM IKKE ELSKER, BLIR I DØDEN
Oversatt av: Tonje Bjørkheim Nilsen